Najmä v počiatočnej fáze rozvíjania frazeologickej teórie u nás sa práve takto chápaná zmeravenosť pokladala niekedy za jediné, resp. základné kritérium frazeologickosti. Neskôr, keď sa široko spracovala problematika frazeologickej variantnosti a s tým aj dynamickejšie chápanie ustálenosti frazém, prehodnotilo sa aj chápanie zmeravenosti. Prestala sa pokladať za základný znak frazeológie, ale na druhej strane sa jej prítomnosť pri niektorých frazémach aj v súčasnosti potvrdzuje. Medzi frazémy, ktoré sa vyznačujú zmeravenosťou, patria napr. takéto jednotky slovenského jazyka: ''stoj čo stoj, hlava nehlava, chtiac nechtiac, z roka na rok, bitkom nabité''. Príklady ukazujú, že táto vlastnosť sa objavuje najmä pri frazémach s prvkami tautologickosti v ich lexikálnom zložení, kým pri najbežnejších druhoch frazém (slovesné, menné, vetné) sa takmer neobjavuje.
hraničný typ ustálenosti frazémy, ktorý sa prejavuje tým, že frazéma sa vždy vyskytuje iba v jedinej podobe, že nepripúšťa nijaké obmeny vo svojom lexikálnom zložení, v poradí zložiek, v podobe svojej výstavby (konštrukcie) ani v tvaroch jednotlivých zložiek
Komisia pre výskum frazeológie pri Slovenskom komitéte slavistov
Ďurčo, P. et al.: Frazeologická terminológia. Stimul: Bratislava 1995.