K vynúteniu konania, opomenutia alebo strpenia nemusí vôbec dôjsť, keďže objektom trestného činu vydierania je slobodné rozhodovanie človeka a objektívna stránka tohto trestného činu spočíva v tom, že páchateľ neoprávnene núti iného, aby niečo konal, opomenul alebo trpel, a to násilím alebo hrozbou násilia alebo inej ťažkej ujmy, páchateľ pritom vôbec nemusí dosiahnuť svoj zámer, aj keď je evidentné, že konanie obžalovaného smerovalo výlučne k tomu, aby poškodená neoznamovala polícii jeho predchádzajúce protiprávne konanie.
[[Term:trestný čin|trestný čin]], ktorého sa dopustí ten, kto iného [[Term:násilie|násilím]], hrozbou násilia alebo hrozbou inej [[Term:ťažká ujma na zdraví|ťažkej ujmy]] núti, aby niečo konal, opomenul alebo trpel
Svoboda, J. a kol.: Slovník slovenského práva. Bratislava: Poradca podnikateľa 2000.