Skutková podstata priestupku je charakterizovaná objektom (všeobecným, druhovým a individuálnym), objektívnou stránkou (komisívne alebo omisívne konanie), subjektom (len fyzická osoba) a subjektívnou stránkou (zavinenie), pričom postačí čo i len z nedbanlivosti, ak zákon výslovne neuvedie, že je potrebný úmysel.
Priestupkom nie je konanie, ktorým niekto odvracia primeraným spôsobom priamo hroziaci útok na záujem chránený zákonom alebo nebezpečenstvo spôsobom priamo hroziace záujmu chránenému zákonom, ak týmto konaním nebol spôsobený zrejme rovnako závažný následok ako ten, ktorý hrozil, a toto nebezpečenstvo nebolo možné v danej situácii odstrániť inak.
§ 2 ods. 2 zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch.
zavinené konanie, ktoré porušuje alebo ohrozuje záujem spoločnosti a je za priestupok výslovne označené v zákone o priestupkoch, ak nejde o iný [[Term:správny delikt|správny delikt]] alebo [[Term:trestný čin|trestný čin]].
§ 2 ods. 1 zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch.