Každý [[Term:obvinený|obvinený]] v [[Term:trestné konanie|trestnom konaní]] má právo na obhajobu, ktorá spočíva v tom, že má právo vedieť, pre aký [[Term:trestný čin|trestný čin]] je stíhaný, má právo sa vyjadriť ku všetkým skutočnostiam, ktoré sa mu kladú za vinu, a k [[Term:dôkaz|dôkazom]] o nich, môže uvádzať okolnosti, navrhovať, predkladať a obstarávať dôkazy slúžiace na jeho obhajobu, robiť návrhy, podávať žiadosti a [[Term:opravný prostriedok|opravné prostriedky]], má právo zvoliť si obhajcu, s ktorým sa môže hocikedy radiť.
Práva obvineného sa súhrnne označujú ako právo na obhajobu. Práva obvineného, ktoré sú súčasťou práva na obhajobu, musia byť orgánmi činnými v trestnom konaní a súdmi plne rešpektované.
Čentéš, J. a kol.: Trestné právo procesné. Všeobecná časť. II. vydanie. Šamorín: Heuréka 2022.
súhrn práv osoby, proti ktorej sa vedie [[Term:trestné stíhanie|trestné stíhanie]], na realizáciu [[Term:obhajoba|obhajoby]] proti vznesenému obvineniu, ktorá sa vykonáva tak, že [[Term:obvinený|obvinený]] má právo obhajovať sa sám alebo má vždy právo zvoliť si obhajcu
Ďurčo, P. a kol.: Bezpečnostnoprávna terminológia. Bratislava: Akadémia PZ v Bratislave 2007.