Ide o tie filologické školy, kde sa pre ustálený typ obrazného výrazu používa termín idióm. V našej domácej tradícii sa tento názov výraznejšie neuplatnil, hoci názov idióm sa v rozličných prístupoch k frazeológii pomerne často využíval.
Predovšetkým spomenuté ucelenejšie inojazyčno-slovenské frazeologické slovníky, ale v istých smeroch aj viaceré z ostatných uvedených slovníkov prispievali už svojou povahou, priamo svojou podstatou nielen k rozvoju našej frazeografie, ale aj k vývinu, prehlbovaniu celej našej frazeológie, jej teórie. Nemáme tu na mysli iba konfrontáciu našej frazeologickej teórie s niektorými prúdmi tzv. idiomológie, ale najmä užitočnú a podnetnú konfrontáciu s viacerými frazeologickými koncepciami, ktoré vedľa seba existovali v bývalom Sovietskom zväze, jej konfrontáciu s vyspelou bulharskou frazeologickou koncepciou v uvedenej práci M. Koškovej, jej konfrontáciu s tradičnou poľskou (skorupkovskou) teóriou, ale aj s novými smermi v poľských výskumoch frazeológie, ktoré sa predstavili monograficky (napr. A. M. Lewicki, B. Rejakowa) alebo v sérii uznávaných zborníkov Z problemów frazeologii polskiej i slowiańskiej, ktorých šesť zväzkov vyšlo vďaka organizačnej a editorskej aktivite M. Basaja a D. Rytelovej.
Mlacek, J.: Trinásť zastavení v histórii slovenskej frazeografie a paremiografie. In: Studia Academica Slovaca 30. Bratislava: Stimul 2001.
Komisia pre výskum frazeológie pri Slovenskom komitéte slavistov
Ďurčo, P. et al.: Frazeologická terminológia. Stimul: Bratislava 1995.