Podľa chem. zloženia sú hlienovité (mucinózne), bielkovinové (serózne) a tukovité žľazy. Povaha sekrétu závisí od lokalizácie a vyústenia žľazy. Ak vyúsťuje na suchý povrch (napr. na kožu), má sekrét tukovitý charakter, ak vyúsťuje na vlhký povrch (sliznica), má hustý, hlienovitý charakter, kt. podmieňuje hladkosť sliznice a chráni ju pred vysychaním. Podľa histol. štruktúry sa delia na jednoduché, rozvetvené alebo zložené, podľa usporiadania vlastných žľazových buniek na tubulárne, alveolárne atubuloalveolárne žľazy; zložitejšie žľazy majú vývod (ductus), kt. môže byť taktiež jednoduchý alebo rozvetvený.
Kadlec, O. et al.: Encyklopédia medicíny. I. Bratislava: Asklepios 1993.
žľazy s vonkajším vylučovaním, odovzdávajú svoje sekréty (exkréty) prostredníctvom vývodov na povrch tela alebo sliznice (slinné žľazy, pankreas, pečeň, potné žľazy a i.)