Ide najmä o organizácie verejnoprávneho charakteru, ktorými sú vo všeobecnosti najmä štátne orgány či už celoštátnej, alebo lokálnej pôsobnosti (napr. ministerstvo zahraničných vecí alebo distrikt), súdy, orgány územnej samosprávy (spravidla obec a vyšší územný celok), verejnoprávne inštitúcie (napr. verejné vysoké školy), orgány záujmovej samosprávy (napr. orgán rybárskeho zväzu), fyzické alebo právnické osoby, ktorým zákon zveril výkon verejnej moci (napr. policajt, notár, exekútor, profesijné komory, napr. advokátska komora). In: BURDA, E, - ČENTÉŠ, J. - KOLESÁR, J. - ZÁHORA, J. a kol.: Trestný zákon I. Všeobecná časť, komentár. Praha : C.H.Beck 2010.
Cudzou mocou je cudzí štát, orgány cudzieho štátu alebo organizácie, ktoré cudzí štát používa na riadenie alebo vykonávanie svojej moci a činnosti; cudzou mocou sú aj nadštátne organizácie, medzinárodné organizácie a združenia štátov.
§ 2 písm. h) zákona č. 215/2004 Z. z. o ochrane utajovaných skutočností.
[[Term:právnická osoba²|právnická osoba]], ktorá má sídlo v cudzine, ktorú cudzí štát používa na riadenie alebo vykonávanie svojej moci a činnosti
Ďurčo, P. a kol.: Bezpečnostnoprávna terminológia. Bratislava: Akadémia PZ v Bratislave 2007.