možno definovať ako jeden zo spôsobov právnymi predpismi upravených služieb zamestnanosti, vyhradený výlučne poskytovateľovi tejto služby zamestnanosti – agentúre dočasného zamestnávania, pri ktorom na rozdiel od sprostredkovania zamestnania dochádza k zamestnaniu uchádzača priamo agentúrou dočasného zamestnávania s cieľom prideliť ho následne k tretiemu subjektu - užívateľskému zamestnávateľovi, pričom takto vzniknutý pracovnoprávny vzťah medzi dočasným agentúrnym zamestnancom a agentúrou dočasného zamestnávania, ktorý je naplňovaný následným pridelením k užívateľskému zamestnávateľovi, možno zaradiť s ohľadom na jeho dočasnosť, obsah a menšiu stabilitu k atypickým formám zamestnania
Barancová, H. a kol.: Zákonník práce. Komentár. 1. vydanie. Bratislava: C. H. Beck 2017.