Najstarším a dodnes používaným acidom je roztok kyseliny chlorovodíkovej, lepšie sa však osvedčili soli niektorých aminokyselín s HCl (kyseliny glutámovej, ''N,N,N'''-trimetylglycínu) označované ako "tuhý chlorovodík". Ako acidum sa podáva aj samotná HCl (Ac. hydrochloridum dilutum, ČSL 4 ~ 3 mol/l roztok HCl) v dávke 10 – 15 kvapiek do pohára vody počas jedenia (nemá prísť do styku so zubami). Hydrochlorid betaínu sa v žalúdku rozkladá a uvoľňuje HCl. Podáva sa v kombinácii s pepsínom. Pri vyšetrení žalúdkovej acidity sa sekrécia stimuluje pentagastrínom. Stimulácia kofeínom je nespoľahlivá, histamín je u alergických pacientov nebezpečný. K stimulanciám žalúdkovej (a pankreatickej) šťavy patrí ''[[Termín:ceruleid|ceruleid]]'', ''[[Termín:karnitín|karnitín]]'', ''[[Termín:sekretén|sekretén]]'', ''[[Termín:sinkalid|sinkalid]]''. Termín vznikol z latinského ''acidus'' (kyslý), ktorý je odvodený zo slovesa ''acere'' (byť kyslý).
digestíva, liečivá, ktoré upravujú acidobázickú rovnováhu v žalúdkovej šťave a nahradzujú deficit sekrécie HCl
Kadlec, O. et al.: Encyklopédia medicíny. I. Bratislava: Asklepios 1993.